Mamma? Det er meg. Jane.
Jeg er hjemme.
Nei.
Pust.
Solsikke.
Regnbue.
- Fire hundre og femti. Tre til høyre... - Pust.
Fire til venstre. Solsikke.
- 450. Regnbue. - Pust.
Tre til høyre. Fire til venstre.
450. Solsikke. Regnbue.
Pust. Solsikke. Regnbue.
Tre til høyre. Fire til venstre.
Går det bra?
Og det bare gjentok seg?
Gjentok?
Som en sirkel? Viste hun deg samme bilde om og om igjen?
Hun viste meg jenta i rommet.
Regnbuerommet?
Hvordan så hun ut?
- Annerledes. - Annerledes enn deg?
Jeg tror det var derfor mamma ville snakke.
For å vise deg jenta?
Jeg tror hun vil jeg skal finne henne.
Da Terry lette etter deg,
hadde hun mapper om andre savnede barn.
Barn hun trodde var som deg.
Kanskje jenta er her et sted.
Her.
Ser noen kjent ut?
FORSVUNNET! INDISK JENTE SAVNET I LONDON
Er det henne?
Fant du henne?
Nei.
Hallo?
Becky! Jeg fant henne.
Jeg visste ikke hvem jeg skulle ringe.
Han ga meg dette nummeret, og han kom og så etter henne.
Jeg tenkte du kunne hjelpe meg.
Ja. Jim Hopper kom hit sammen med en kvinne som het Joyce Byers?
Det er litt vanskelig å forklare.
En annen jente er savnet, og jeg tror hun har problemer.
Jeg visste ikke hvem jeg skulle ringe. Takk. Og du er?
Florence...
Jeg må ringe tilbake.
Jane?
Fire hundre og femti... Pust. Solsikke.
EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
KAPITTEL SJU DEN BORTKOMNE SØSTEREN
VELKOMMEN TIL ILLINOIS
Se deg for.
Amøbe.
De er døde.
Alle er døde!
Du burde være standup-komiker.
- Det er et sted i nærheten. - Hallo?
Ser man det...
Hva har vi her?
Hva har hun på seg? Snekkerbukser?
Det finnes ingen kuer å melke her. Dra tilbake til gården.
Jeg leter etter søsteren min.
Shirley Temple har mistet søsteren sin. Så trist.
Jeg så henne. Her.
Hånda ut av lomma. Sakte.
Få det.
- Er det Kali? - Kali?
Hvordan fant du oss?
- Hvem andre vet at du er her? - Ingen.
Så du dukker bare opp med det bildet, som ved magi?
- Rolig. Hun er bare en unge. - Som kan få oss drept.
Må jeg spørre igjen, begynner du å miste ting.
Vi begynner med det fine håret ditt.
- Axe, legg fra deg kniven. - Hvordan fant du oss?
- Jeg så henne. - Det er ikke noe svar.
Herregud!
- Kom dere vekk! Faen! - Du er dårlig til å danse, Axel.
- Jeg ba deg holde deg unna hodet mitt. - Truer vi småjenter nå?
- Hun vet om deg. - Hun hadde dette.
Hvor fikk du dette?
Mamma.
Ga moren din dette til deg?
I drømmesirkelen sin.
Drømmesirkel. Hun er schizofren eller noe.
- Sier hun leter etter søsteren sin. - Som sagt: schizofren.
Herregud!
Jeg så deg.
På regnbuerommet.
Hva heter du?
Jane.
Søster.
Og dette minnet moren din delte... Er det det eneste minnet ditt om meg?
Ja.
Hvor lenge har du vært hos politimannen?
Tre hundre og tjuesju dager.
Og politimannen tror
han kan få til en avtale med mennene, så du blir fri?
Ja.
- Han sier snart. - Da er han naiv.
Vi vil alltid være monstre for dem.
La meg gjette. Politimannen hindrer deg i å bruke begavelsen din.
Det du kan gjøre, er utrolig.
Det gjør deg spesiell, Jane.
Vent.
- Har du en begavelse? - Annerledes.
Jeg kan få folk til å se eller ikke se hva jeg enn vil.
Var det sånn du fikk mannen med det sprø håret til å danse?
- Axel liker ikke edderkopper, så... - Fikk du ham til å se edderkopper?
Men det trenger ikke være skummelt.
Denne sommerfuglen er ikke ekte.
Jeg har bare overbevist hjernen din om det.
Tenk på det som en form for magi.
Er du ekte?
Ja, jeg er ekte.
Hva er galt?
Ingenting er galt.
Jeg føler meg hel nå.
Som om en del av meg manglet.
Og nå gjør den ikke det. Gir det mening?
Ja.
Det var en grunn til at moren din sendte deg.
På en eller annen måte visste hun at vi hører sammen.
Jeg tror dette er hjemmet ditt.
Hjem.
Ja. Hjem.
Dette er bil 17, svarer på en 245 i 31 Ashbury.
Alt vel med din bondske søster? Har du bredd over henne?
Ja, hva med voggesangen? Sang du en for henne?
- Per Olsen hadde en bondegård - Ja.
Hia hia ho
Og på den gården var det en hund
Hun fant meg med dette.
- Hva betyr det? - Hun kan finne folk uten å røre seg.
Med bare et bilde.
Er Shirley en menneskelig radar eller noe?
Eller noe, ja.
Kom igjen. Ikke tale om.
Vi finner det ut fort nok. Jeg vil gjøre et. I morgen.
- Seriøst? - Vi er i søkelyset.
Paranoid.
Realistisk. Man dreper ikke folkene deres og tror de ser gjennom fingrene.
- Finner de oss, skaper de helvete for oss. - Så vi gir etter for frykten?
Hun har det vondt. Hun trenger dette.
Vi drar ut i morgen.
Shirley Temple kommer til å få oss drept.
Det er meg.
Jeg vet at jeg har vært for lenge borte, og...
jeg vil du skal vite at det ikke er din skyld,
og ikke på grunn av krangelen vår.
Det skjedde noe,
og jeg skal forklare alt snart.
Jeg bare...
Jeg vil at du skal vite at jeg ikke er sint på deg.
Jeg er bare lei meg.
Alt i orden. Det er bare meg.
Mareritt?
Hva er klokka?
Det er sent.
Du sov godt. Kom.
På tide å møte vennene mine. Ordentlig denne gangen.
Vi trenger mer penger, Kal. Jeg kan ikke spise mer søppel.
- Dette er Axel. - Edderkopphateren?
Ja, edderkopphateren. Her er Dottie, vårt nyeste medlem.
- Hun dro nettopp hjemmefra. - Du mener galehuset.
Mick, øynene våre, beskytteren vår.
Dette er Funshine, krigeren vår.
Ikke bli skremt av øynene hans. Fun er en bamse.
Hyggelig å møte deg, Miss Jane.
Du kommer ikke til å finne noe tall.
De er ikke som oss.
Ikke på den måten. Men de er også utstøtte.
Utstøtte?
- Misfoster. - Snakk for deg selv.
Samfunnet forlot dem, såret dem, kastet dem ut.
Vi var døde alle sammen.
Kali reddet oss. Her. Og her.
Ikke bli sentimental, Fun.
- Ikke sentimentalt. Sant. - Nå hjelper vi henne.
I dette livet må du enten gi deg eller slå tilbake.
Vi slår tilbake.
Mot hvem?
Alle du ser her, var ansvarlige for det som skjedde med oss.
Gjør dere de slemme vondt?
Nei, vi klapper dem bare på skulderen.
Dreper dere dem?
De er forbrytere. Vi ser til at vi får svi.
Hva er det? Har du sett et spøkelse?
- Alle kan vel ikke slå tilbake. - Jeg slår tilbake. Jeg har drept.
- Mennene du drepte, fortjente de det? - De gjorde meg vondt.
Og de vil fortsatt gjøre deg vondt. Oss alle.
Vi handler bare først.
Kom.
Jeg var akkurat som deg en gang.
Jeg holdt sinnet mitt for meg selv.
Jeg prøvde å gjemme meg for det, men smerten verket.
Verket?
Den spredde seg.
Helt til jeg konfronterte smerten og begynte å leges.
- Ser du togvogna? - Ja.
Få den hit.
Jeg kan ikke.
I går sa du at du hadde løftet en varebil.
Ja.
De slemme prøvde å ta deg igjen, og da ble du sint.
Bra. Så finn det sinnet.
Konsentrer deg om det, ikke togvogna, ikke vekten.
Finn noe fra livet ditt.
Noe som gjør deg sint.
Bruk det.
Grav dypere. Hele livet har du blitt løyet for...
- Har jeg en mor? - Hun er ikke her mer.
fengslet.
Ikke gå fra meg! Bli voksen, for pokker!
De slemme tok fra deg hjemmet ditt...
moren din...
Jane.
De tok fra deg alt.
Pappa!
De stjal livet ditt, Jane.
Jeg vil du skal finne dem.
Hvordan føles det?
Bra.
Dette er de slemme, som du kaller dem. De vi tror ennå lever. Kjenner du noen?
Ham.
PENSJONERT!
450...
- Han gjorde mamma vondt. - Han heter Ray Caroll.
Han var slem mot andre også.
Slemme menn som Ray, de vet om oss.
Det har gjort dem vanskelige å spore. Men kanskje ikke nå lenger.
TELEFONKATALOG
"Gramercy Apartments. Washington og Bethel."
Det må være der.
- "Lilburn". Hvor er det? - Cirka en time mot øst.
- Vi har ikke ny bil. - Vi bytter skilter. Har vi skilter?
- Ja. - Det er risikabelt.
Er det moro uten risiko?
Min søsters første dag må bli minneverdig.
Jeg er med. For Miss Janes skyld.
Ja vel. Hvorfor ikke? Mick?
Pokker heller!
Stilig.
Slipp meg!
Hva er det vi gjør?
Hamstrer.
Det lekker på toalettet.
Faen.
Ja.
Faen.
Deltakere, dere har halvannet minutt.
Begynn supermarked-raidet!
Hei! Legg dem tilbake, ellers skyter jeg deg.
- Hører du, misfoster? - Legg fra deg pistolen.
Hold deg unna.
Darrel, pengene dine er forsikret.
Vi stjeler bare fra krigsforbryter- milliardærene som eier stedet.
- Du taper ikke et øre. - Hold deg unna.
Vi er på samme side.
- Jeg lover. - Hold deg unna.
Pokker, Shirley.
Kom igjen! Stikk! Nå!
Faen! Vi må vekk!
Vi burde sjekke stedet, følge rutinen. Vi har tid.
Vi har henne også. Kan du se?
- Han ser på TV. - Er han alene?
Jeg så ham. Ingen andre.
- Bra nok for meg. - Meg også.
Da gjør vi det.
- La motoren gå. - Møtes på baksiden.
Punky, hva er det?
Et mareritt.
Jeg drømte at jeg var hos legen.
Og plutselig ga han meg en sprøyte i armen.
Så ble nåla større og større...
Hallo, Ray.
Herregud!
Sett deg. Vær så snill.
Sett deg, sa jeg.
- Vær så snill. Bare ta det dere vil ha. - Det skal vi.
- Hvor er lommeboka di? - Soverommet. Buksene mine.
Har den.
Husker du oss?
Hva med oss? Husker du oss, Ray?
Vær så snill.
Du gjorde mamma vondt.
Vær så snill. Hør her...
Jeg gjorde bare det han sa.
Han sa hun var syk.
Du hadde et valg, Ray.
Og du valgte å følge en mann du visste var ond.
Nei, vent!
Jeg kan hjelpe dere med å finne ham.
- Finne hvem? - Brenner!
Jeg kan ta dere med til ham.
Pappa er borte.
Nei, han lever.
Ikke lyv for oss, Ray.
Jeg lyver ikke!
Jeg sverger...
Han stoler på meg.
- Jeg kan ta dere med til ham. - Lever han, finner Jane ham.
Akkurat som hun fant deg.
Gjør det, Jane.
- Gjør det. - Vent.
Ikke for fort. Han var ikke så snill med moren din.
Vennen, bare ro deg ned.
Faen!
Politiet er på vei. Greit?
Hva er det?
- Hva er det? - Vi har et problem.
Unger i leiligheten.
Vær så snill...
- Viste han moren din nåde? Nei. - Vær så snill. Nei.
- Unnskyld. - Han tok henne fra deg uten å nøle.
Vær så snill å la være.
- Vi må stikke, K. De har ringt politiet. - Vi avslutter dette først.
- Kali! - Jane, nå!
Vær så snill, ikke...
Vær så snill.
Kali, vi må stikke!
- Faen! - Stikk!
Faen!
Kom igjen. Sett dere inn!
Om du ville vise nåde, er det ditt valg. Men aldri ta fra meg mitt. Noensinne.
Forstår du det?
Jeg ser, og høyner med ti.
Hva synes du om det?
Det var en feil, jenta mi.
Jeg tror det er pisspreik.
Kan jeg sette meg?
Jeg var som deg en gang.
Det er derfor jeg er streng, for jeg ser de tidligere feilene mine i deg.
De var unger.
Unnskylder det syndene hans? Var ikke vi også barn?
Jeg husker den dagen jeg kom til regnbuerommet og du var borte.
Så da begavelsen min var sterk nok, brukte jeg den til å rømme.
Og jeg løp.
Jeg løp så langt vekk som jeg kunne.
Og det var der, langt vekk, at jeg fant et sted å gjemme meg.
En familie.
Et hjem.
Akkurat som deg og politimannen din.
Men de kunne ikke hjelpe meg.
Til slutt mistet jeg dem også.
Så jeg bestemte meg for å ta ansvar.
Slutte å gjemme meg.
For å bruke begavelsen mot dem som gjorde oss vondt.
Du har det samme valget, Jane.
Gå i dekning igjen og håp at de ikke finner deg.
Kjemp og møt dem igjen.
Møte hvem?
Mannen som kaller seg faren vår.
- Pappa er død. - Han du møtte i kveld, var uenig.
Du er ikke ekte.
All denne tiden? Og du har ikke lett etter meg?
Hvorfor ikke?
Fordi du trodde at jeg var død?
Eller fordi du var redd for hva du ville finne?
Forsvinn.
Du må konfrontere smerten. Du har et fryktelig sår, Elleve.
Og det verker.
Husker du hva det betyr? Verke?
Det betyr råte.
Og den vil vokse.
Spre seg.
- Kom deg ut av hodet mitt. - Til slutt kommer du til å dø av det.
Kom deg ut av hodet mitt!
Dette er ikke et fengsel.
Du kan alltids dra tilbake til politimannen din.
Eller bli og hevne moren din.
La oss lege sårene våre sammen.
- Fullt hus. - Pokker ta dette. Jeg gir meg.
Tom for penger, mener du vel. Du er blakk!
- Vil du være med, Mick? - Niks.
- Kom igjen. Bare én hånd. - Du er fæl.
Hvordan det?
Fordi én hånd fører til to hender,
to fører til tre. Plutselig er jeg like blakk som Axel.
- Er du med eller ikke? - Ikke.
I dag, i morgen, dagen etter.
Kanskje vi kan kalle deg "Ell". Forkortelse av Elleve.
Best du stikker! Hun er vennen vår, og hun er sprø!
Nei, Ell. Du er ikke monsteret. Du reddet meg. Forstår du det?
Kompromiss?
Det er noe som er midt imellom. Halvveis fornøyd.
Når vi pusser det opp, blir det fint.
Ditt nye hjem.
Det var der jeg var. Det er en gravplass.
Jeg må inn!
Jeg må advare dem! Det er en felle! Jeg må inn! Jeg må si det!
- Mike! - Det er en felle!
Mike!
Mike, hvor er du?
Mike!
Gå!
Kom igjen.
Ikke rør dere!
- Hva skjer? - De fant oss!
Herregud!
- Til venstre. - Høyre.
Kom igjen!
- Hei! - Jane, kom igjen!
Kom igjen. Skynd deg!
Ned på bakken!
Gjør noe, Kal!
Sett deg inn.
Det er en gravplass.
- Mike! - Det er en felle!
Unnskyld, men jeg må tilbake.
Vennene mine er i fare.
Det er ikke tiden for prat. Vi må stikke!
Det var en grunn til at moren din sendte deg.
Vi hører sammen.
Det er ingenting for deg der. De kan ikke redde deg.
Nei.
Men jeg kan redde dem.
Jane!
Hva var det? Hva feiler det henne?
Går det bra?
Du så litt bortkommen ut. Kan jeg sette meg hos deg?
Du er da veldig ung til å reise alene?
Du er litt av en pratmaker.
Hvor skal du?
Til foreldrene dine, håper jeg?
Jeg skal til vennene mine.
Jeg skal hjem.
VELKOMMEN TIL INDIANA KJØR FORSIKTIG - TAKK
Tekst: Heidi Rabbevåg